МЕТОД ПРИЙНЯТТЯ РІШЕНЬ У ВЗАЄМОЗАЛЕЖНИХ ОБЧИСЛЮВАЛЬНИХ СИСТЕМАХ (Computer systems and information technologies, 2025)
Актуальність даної роботи полягає в тому, що сучасні взаємозалежні обчислювальні системи активно впроваджуються у критично важливі сфери — від розумних енергомереж і транспортних систем до автономних роботизованих платформ і розподілених хмарних сервісів. Ці системи характеризуються складною структурою, великою кількістю взаємодіючих агентів та високими вимогами до прийняття рішень у реальному часі. Незважаючи на значний науково-технічний прогрес, залишаються нерозв'язаними низка викликів, пов’язаних із забезпеченням стійкості, адаптивності та узгодженості дій усіх компонентів системи.Одним із ключових викликів є необхідність забезпечення раціонального прийняття рішень у децентралізованих умовах, коли кожен агент має обмежену інформацію про стан системи в цілому, а також діє в умовах невизначеності та потенційної недовіри до інших агентів. Класичні централізовані методи часто є неефективними або взагалі непридатними у таких випадках через надмірну складність або затримки обміну даними.Особливо актуальним є питання розробки методів, які забезпечують не тільки коректність рішень, але й відповідність часовим обмеженням. У взаємозалежних обчислювальних середовищах, де рішення одного агента впливає на результат роботи інших, будь-яке запізнення або помилка в стратегії може призвести до деградації продуктивності всієї системи. В таких умовах вкрай важливо використовувати адаптивні, ігрові та репутаційні підходи, які дозволяють досягати динамічної узгодженості та стабільності системи.У даній роботі розроблено метод прийняття рішень для взаємозалежних обчислювальних систем, який поєднує баєсівське оновлення репутацій, логарифмічно-лінійне навчання стратегій та механізми навчання з підкріпленням. Особливістю запропонованого методу є його здатність адаптуватися до змін середовища та ефективно виявляти недобросовісних агентів шляхом динамічного коригування репутацій. Алгоритмічна реалізація моделі дозволяє досягти рівноваги Байєса-Неша, що свідчить про стабільність системи навіть у складних сценаріях взаємодії.Результати експериментального моделювання продемонстрували, що запропонований метод забезпечує баланс між адаптивністю, надійністю та ефективністю взаємодій. Система демонструє здатність до самоорганізації, стабілізується за меншу кількість ітерацій порівняно з класичними підходами, а також ефективно запобігає впливу саботажної поведінки окремих агентів.У перспективі подальших досліджень — адаптація моделі до різних типів обчислювальних середовищ, включаючи MEC-інфраструктури, edge-системи та IoT-платформи. Окрему увагу планується приділити розробці нових цільових функцій, які б враховували не лише стабільність і швидкість збіжності, а й енергоспоживання, пропускну здатність мережі та якість сервісу (QoS).
Keywords: сучасні взаємозалежні обчислювальні системи; раціональне прийняття рішень; метод прийняття рішень для взаємозалежних обчислювальних систем; рівновага Байєса-Неша